STOLTHED OG FORDOM
Jeg håber, De har bestilt en god middag -
- for jeg har grund til at vente en tilføjelse til vor familiekreds.
Mr Bingley! Jane, hvor er du snu. Ikke et ord om det.
Og vi kan ikke få fisk. Søde Lydia, ring med klokken.
Jeg må straks tale med Hill.
Det er ikke mr Bingley. Det er en person, jeg aldrig har set før.
- Oberst Forster! - Kaptajn Can'ter!
Nej, Denny!
For en måneds tid siden modtog jeg dette brev.
Og for 14 dage siden svarede jeg, da jeg mente, det hastede.
Det er fra min fætter, mr Collins -
- som, når jeg er død, kan jage jer alle sammen ud.
Nævn ikke den modbydelige mand.
Det er så ondt, du ikke kan arves af dine stakkels børn.
Ja, intet kan frifinde mr Collins for den uhyrlige forbrydelse.
Men lytter De til hans brev, bliver De måske en smule formildet.
"Kære sir. Uenigheden mellem Dem og min afdøde ærede fader -
- har altid pint mig.
Og siden jeg har været så uheldig at miste ham...
...at miste ham, har jeg ofte ønsket at hele bruddet."
Hør, mrs Bennet. "Og nu har jeg besluttet mig."
"Thi siden min ordination har jeg haft det held at blive udmærket -
- af den højvelbårne Lady Catherine de Bourghs protektion.
Hendes gavmildhed har forfremmet mig til præsteembedet i Hunsford -
- hvor jeg vil nedværdige mig med forbunden respekt for Hendes Nåde.
Som præst føler jeg det som min pligt at fremme og skabe -
- fredens velsignelse i alle familier i min indflydelsessfære.
Jeg drister mig således til at mene, at mit fredstilbud er prisværdigt -
- og ikke vil få Dem til at afvise min fremstrakte oliegren.
Jeg er mig stærkt bevidst om at være årsagen til Deres døtres malør -
- og forsikrer Dem om, at jeg er rede til at gøre afbigt.
Jeg påtænker at aflægge Dem og Deres familie besøg mandag den 18.
Jeg vil lægge beslag på Deres gæstfrihed til lørdagen efter.
Jeg kører til vejbommen i min egen beskedne ekvipage -
- og håber der at komme med postvognen 10.35 til Watford -
- hvorfra jeg vil hyre en vogn til at køre mig til Longbourn -
- hvor De, om Gud vil, kan vente mig kl. 16."
- Og her kommer han. - Han må da være sær, ikke?
Vil han give vore piger oprejsning, skal jeg ikke hindre ham deri.
- Kan han være fornuftig, sir? - Det tror jeg ikke.
Tværtimod håber jeg stærkt at finde ham det stik modsatte.
Mr Collins! De er meget velkommen.
Kære mr og mrs Bennet!
De er meget... heldig med Deres protektrice, sir.
Lady Catherine de Bourgh! Det kan De tro.
Jeg behandles med en forbindtlighed og nedladened -
- jeg ikke havde vovet at håbe på.
Jeg er to gange blevet inviteret til middag på Rosings Park!
Siger De det? Utroligt.
Bor hun nær Dem, sir?
Haven til min ydmyge bolig adskilles blot med en sti fra Rosings Park.
Kun en sti? Tænk engang, Lizzy.
De sagde vist, hun var enke. Har hun nogen familie?
En datter, frue. Arvingen til Rosings og en meget stor ejendom.
Er hun blevet præsenteret ved hoffet?
Hun er desværre svagelig og tåler derfor uheldigvis ikke byen.
Og derved har hun, som jeg selv sagde til Lady Catherine en dag -
- berøvet det britiske hof et af dets fineste smykker.
De kan nok tænke Dem, hvor glad jeg er -
- for at give de små taktfulde komplimenter, damer holder af.
De er heldig at eje -
- et så fantastisk talent for taktfuld smiger.
Sig mig lige: Er disse indtagende opmærksomheder impulsive -
- eller resultatet af et forudgående studium?
De opstår mest i selve situationen.
Jeg morer mig sommetider med at nedskrive små komplimenter -
- som kan anvendes ved almindelige lejligheder.
Men jeg prøver at få dem til at lyde naturligt.
Glimrende.
Jeg må tilstå, at jeg er ganske overvældet af Deres døtres ynder.
Mange tak, sir. Det er søde piger, når jeg selv skal sige det.
Især måske den ældste miss Bennet?
Ja, Jane beundres overalt. Men jeg bør nok fortælle Dem -
- at hun højst sandsynligt snart bliver forlovet.
Men mine yngre døtre, hvis de...
I deres tilfælde kender jeg ikke til noget bånd.
Vi går til Meryton for at se, om Denny er tilbage.
Har De lyst til lidt motion, mr Collins?
Ja, bestemt, mrs Bennet.
Kusine Elizabeth!
Vil De gøre mig den store ære at ledsage mig til byen?
De besøger ofte Deres moster Philips, forstår jeg.
Ja, men De vil nok finde hendes selskaber usle efter Rosings Park.
Nej, det tror jeg ikke. Jeg besidder den lykkelige evne -
- højst ønskværdig hos en præst -
- at kunne tilpasse mig alle former for selskab, højt som lavt.
- Det er skam heldigt. - Ja, meget.
Det er en gave, men flittige studier har gjort mig i stand til -
- smigrer jeg mig da med, at ophøje den til en slags kunst.
Se, den er kommet siden i fredags. Er den ikke pæn? Vil den klæde mig?
- Ikke så godt som mig. Kom! - Nej. Jane, kom her! Se engang.
- Jeg må have den kyse. - Se, der er Denny!
- Hvor? - Der. Se!
Hvem er den anden? Han er frygtelig flot.
Ja, hvis han var i uniform. Mænd er intet uden uniform.
De ser herover. Lizzy, ser han ikke godt ud?
- Denny! - Lydia!
Nå, vi troede, du stadig var i byen.
Intet morede os. Må jeg præsentere min gode ven, George Wickham.
Miss Bennet, miss Elizabeth Bennet, miss Mary og Catherine Bennet.
- Og miss Lydia Bennet. - Det er vores fætter, mr Collins.
- Bliver De længe i Meryton? - Hele vinteren, heldigvis.
Jeg er officer i oberst Forsters regiment.
Så får han uniform på, Lydia!
Og vil sikkert overstråle os alle i den.
- Det er et misvisende billede af mig. - Vil De med til vores moster Philips?
- Ja! Denny kommer. - Vi skal nok more os.
- Jeg er desværre ikke inviteret. - Det tager man sig ikke af i dag.
Hvis mrs Philips vil have mig, kommer jeg meget gerne.
Se, Jane! Det er mr Bingley.
Hvor heldigt. Vi var på vej til Longbourn for at spørge til Dem.
Det var pænt af Dem. Jeg er helt rask nu, som De ser.
Ja, det glæder mig.
- Se, der er Denny. - Og Chamberlayne.
...så stor variation i den selskabelige omgang.
Sikke et henrivende rum, mrs Philips.
Det minder mig min tro om den lille sommerspisestue på Rosings.
Gør det, sir? Jeg er Dem meget forbunden.
Jeg er sikker på, det var en kompliment.
Var det? Javel.
Rosings Park er meget fornem, har man ladet os forstå.
Ja, sandelig. Kære frue, hvis De troede -
- jeg ringeagter Deres nydelige og komfortable indretning, sårer De mig.
Rosings Park er min ædle protektrice Lady Catherine de Bourghs bolig.
Nu forstår jeg!
Kaminindfatningen alene i den anden salon koster £800.
Ja, så var det ikke fornærmende.
Er De så venlig at spille whist med mig?
Jeg kender ganske vist ikke meget til spillet, men øver mig gerne.
- Hvis min kusine vil slippe mig? - Hjertens gerne, sir.
Mr Collins!
- Hvad var nu trumf? - Hjerter, mr Collins!
Jeg troede aldrig, jeg slap fra Deres lillesøstre.
De kan være meget determinerede. Især Lydia.
Men søde er de. Selskabslivet her overgår alle mine forventninger.
Jeg ser ikke mr Bingley og hans venner her i aften.
Nogle af hans venner ville nok finde det under deres værdighed.
Såh?
- Har De kendt mr Darcy længe? - Omkring en måned.
Jeg har kendt ham hele mit liv. Vi legede sammen som børn.
- Jamen... - Ja, det overrasker Dem.
De bemærkede måske vores kølige hilsen?
- Ja, det må jeg tilstå. - Har De...
Kender De mr Darcy godt?
Så godt, som jeg kunne ønske.
Jeg har boet tre dage i samme hus og finder ham meget ubehagelig.
Kun få, ud over jeg selv, deler vist den opfattelse.
Han er ikke spor vellidt her. Alle frastødes af hans stolthed.
Ved De... om han bliver længe på Netherfield?
Nej, men jeg håber ikke, at det vil påvirke Deres planer om at blive.
Tak. Men jeg jages ikke væk af mr Darcy.
Vil han undgå mig, må han rejse.
Jeg har kun én grund til at undgå ham:
Han har gjort mig en stor uret.
Hans fader, afdøde mr Darcy, var min gudfader og en prægtig mand.
Min fader var hans forvalter. Efter hans død tog mr Darcy sig af mig.
Elskede mig, tror jeg, som var jeg hans søn.
Jeg skulle være præst, syntes han.
Og det var mit største ønske at blive det.
Men efter han døde, og det lovede embede blev ledigt -
- nægtede hans søn kategorisk at opfylde sin fars løfte.
Og derfor må jeg klare mig selv her i livet.
Hvor chokerende! Så dårligt tænkte jeg ikke om mr Darcy.
Han bør vanæres offentligt for så nedrig en hævn.
Det bliver han en dag, men ikke af mig.
Jeg kan ikke afsløre ham, før jeg kan glemme hans fader.
Hvor er han dog afskyeligt hovmodig!
De er mere behersket, end jeg ville være i Deres sted.
Jeg bærer ikke nag som visse andre.
Og min situation er ikke så slem. Jeg har al grund til glæde nu.
Jeg hader lediggang, og min nye profession beskæftiger mig fuldt ud.
Mine officersbrødre er brave folk.
Og her er jeg i bedre selskab end nogensinde.
Så jeg forbyder Dem at have ondt af mig!
Lizzy? Hvorfor skulle du have ondt af mr Wickham?
Hvorfor? Fordi jeg ikke har danset i tre måneder.
Stakkels mr Wickham. Det skal De komme til nu. Mary!
- "Barley Mow". - Ah, mr Collins!
Jeg kan ikke tro det. Mr Darcy ville respektere -
- sin faders ønsker for meget til at opføre sig så uanstændigt.
Og hvordan kan hans nære venner tage sådan fejl?
Jeg kan lettere forestille mig mr Bingley bedraget end tro -
- at mr Wickham har fundet på sådan en historie.
Jeg tror, du kan lide mr Wickham, Lizzy.
Ja, det tilstår jeg.
Jeg kan ikke se, hvordan man kan andet.
Der er noget meget åbent og ukunstlet over ham.
Han føler dybt, tror jeg.
Men besidder alligevel en naturlig munterhed og energi.
Ja, jeg kan vældig godt lide ham.
Jamen bør vi efter det korte bekendtskab tro så blindt på ham?
Hvordan kan man tvivle på ham? Han gav mig alle detaljer.
Navne, omstændigheder. Ganske uden forbehold.
Er det ikke sandt, så lad mr Darcy dementere det. Og han så ærlig ud.
Det er sandelig vanskeligt.
Og foruroligende. Det er ikke til at vide, hvad man skal tro.
Undskyld, men man ved præcis, hvad man skal tro!
Piger! Vi er alle inviteret til bal på Netherfield!
- Godt, jeg elsker baller. - Det er en kompliment til dig, Jane.
Invitationen gælder også Dem, mr Collins.
Vil De sige ja, sir? Ville biskoppen billige det?
Deres betænkelighed gør Dem ære. Men efter min mening -
- kan et sådant bal, afholdt af en nobel mand for agtværdige folk -
- ikke være af det onde.
Selv har jeg intet mod at danse og håber at blive beæret -
- med en dans med alle mine smukke kusiner i aftenens løb.
Og jeg vil allerede nu anmode Dem -
- miss Elizabeth, om de første to danse.
Og De kan nok forestille Dem størrelsen, når jeg fortæller -
- at alene kaminindfatningen i den anden salon har kostet £800.
£800, sir! Så gætter jeg på, den er meget stor.
Ja, meget stor, sir.
Hendes Nåde er altså glad for en god ild?
Mr Collins! Hvor heldigt. Jeg må sende Dem ind til Mary.
Der er en passage i Fordyces Prædikener, hun ikke forstår.
Den er vist af stor doktrinær betydning.
- I så fald... - Det er venligt af Dem.
Hun sidder i dagligstuen.
Mr Collins' konversation er meget... opbyggelig.
Og der er rigeligt af den, siger jeg Dem.
- Har De mødt mr Bingley? - Nej, men jeg er ham venligt stemt.
Han har inviteret alle officerer til sit bal -
- hvilket har vakt stor glæde i mange lejre.
- Han må være meget elskværdig. - Ja.
Han vil gerne tro godt om alle, men er fornuftig og forstandig.
Det undrer mig, han har accepteret mr Darcy. Han kan ikke kende ham.
Sikkert ikke. Mr Darcy kan behage, når han synes, det er umagen værd.
Blandt ligemænd i formue og stand kan han være gavmild.
Retsindig... selv behagelig.
- At De kan være så tolerant! - Han er ikke kun en slet person.
Sig mig, hvordan er miss Darcy?
Jeg kaldte hende gerne elskværdig. Som barn var hun kærlig og sød.
Og meget glad for mig. Jeg har brugt timer på at underholde hende.
Men nu ligner hun sin broder for meget. Er meget stolt.
Jeg ser hende aldrig. Siden faderens død bor hun i London.
Hun er kun 16 år. På Deres søster Lydias alder.
Lydia er 15.
Jeg morede mig over Deres fætters omtale af Lady Catherine de Bourgh.
Hun er mr Darcys tante, og datteren Anne, der arver en stor formue -
- skal giftes med mr Darcy.
Virkelig?
Stakkels miss Bingley.
Du ser nydelig ud, Lizzy.
Du bliver aldrig så køn som Jane, men du ser bestemt nydelig ud.
Tak, mama.
Vær nu høflig over for mr Collins i aften.
Han har været meget opmærksom over for dig.
- Lizzy vil give mig ret. - Hvad laver du, barn?
- Gå ind og klæd dig på. - Jeg vil spørge Lizzy om noget.
Lizzy! Hvad synes du? Kitty siger nej, men jeg synes, den klæder mig.
- Hvorfor spørger du så mig? - Du ser pæn ud.
Beslaglæg nu ikke mr Wickham. Vi vil også danse med ham.
Det kan jeg slet ikke.
Jeg må danse de første to med mr Collins.
Gud, ja. Han har truet med at danse med os alle.
Søde Jane, hvor er det dejligt at se dig rask igen.
Louisa og jeg har været utrøstelige uden dig, ikke sandt? Mr Hurst?
Mrs Bennet, mr Bennet. Hvor herligt. Og alle Deres døtre.
Og min fætter, mr Collins.
Må jeg gratulere med den elegante indretning.
Den minder mig meget... De har måske besøgt Rosings Park?
Miss Bennet.
De ser ualmindelig godt ud i aften.
Jeg skulle sige, at Wickham meget beklager -
- at han er forhindret i at komme. Han måtte til byen i en hastesag.
Men det hastede nok kun, fordi han ville undgå en vis herre.
Denny! Jeg håber, du vil danse med os.
Undskyld. Jeg dansede gerne med begge Deres søstre, men...
Pyt med det. Kom, Denny.
Charlotte! Jeg har så meget at indvie dig i.
Må jeg præsentere vor fætter, mr Collins.
- Min veninde, miss Lucas. - Goddag, sir.
Det er en ære at møde mine smukke kusiners venner.
Så mange charmante unge damer. Jeg er fortryllet!
- Den anden vej, mr Collins! Kom nu. - Undskyld, kære kusine.
- Utroligt! Er du sikker på det? - Alle forhold bekræfter det.
Og mr Darcy praler selv af sit uforsonlige...
- Lizzy! - Hvad er der?
Hvis De ikke er optaget, må jeg så få æren af næste dans?
Jeg havde ikke...
Ja tak.
Hvorfor undskyldte jeg mig ikke? Afskyelige mand.
- Jeg ville ikke danse med ham. - Han giver dig en stor kompliment.
Tænk dig om. Det ville være dumt at lade din begejstring for Wickham -
- få dig til at fornærme en ti gange så betydningsfuld mand.
Vi er nok nødt til at konversere lidt, mr Darcy.
En lille smule er tilstrækkeligt.
De bør måske sige noget om dansen.
Og jeg kan kommentere parrenes antal.
- Taler De altid, når De danser? - Ja, det kan være bedst.
Så får vi fordelen af at sige mindst muligt.
Tænker De på Dem selv, eller vil De glæde mig?
Begge dele, vil jeg tro.
Vi er begge uselskabeligt anlagt og fåmælte, medmindre vi kan brillere.
Det beskriver vist ikke Deres karakter.
- Spadserer De ofte til Meryton? - Ja, ret ofte.
Da De mødte os forleden, havde vi gjort et nyt bekendtskab.
Mr Wickhams væremåde giver ham nemt venner.
Om han kan beholde dem, er mindre sikkert.
Han må bøde hele livet for at have mistet Deres venskab.
Tillad mig at gratulere, sir. Så udsøgt dans ses sjældent.
Og De medgiver nok, at Deres smukke partner er Dem værdig.
Jeg håber ofte på denne fornøjelse. Især når en vis begivened indtræffer.
Ikke sandt, miss Lizzy? Gratulationerne vil strømme ind.
Jeg forstår og skal ikke holde Dem fra Deres fortryllende partner.
En fornøjelse, sir. Fortræffeligt!
De har sagt, at De sjældent tilgiver. Bliver De først vred, er De uforsonlig.
De er vel meget forsigtig med at blive vred?
Ja.
Og De lader Dem aldrig forlede af fordomme?
Det håber jeg ikke. Hvad vil De med disse spørgsmål?
Blot illustrere Deres karakter. Jeg prøver at forstå den.
- Har De held med det? - Nej, slet ikke.
Jeg hører så forskellige historier, at jeg er yderst forvirret.
Jeg ville ønske, De ikke ville prøve at karakterisere mig nu.
Det vil nok ikke gøre nogen af os ære.
Jeg får måske aldrig en tilsvarende chance.
Ja, jeg skal ikke forholde Dem nogen fornøjelse.
Nå, jeg hører, De er begejstret for George Wickham.
Han har uden tvivl glemt at fortælle Dem -
- han kun er søn af gamle Wickham, afdøde mr Darcys forvalter.
Men lad mig som ven tilråde Dem ikke at tro på alle hans påstande.
- Han har behandlet Darcy nedrigt. - Så? Hvordan?
Jeg husker ikke enkelthederne. Men mr Darcy kunne ikke dadles.
Det er synd, De skal opdage Deres yndlings skyld.
Men med den afstamning kunne man ikke vente andet.
Hans skyld og afstamning lader til at være ét for Dem.
Jeg har kun hørt en anklage for at være forvaltersøn.
- Og det har han selv fortalt mig. - Om forladelse.
Undskyld, jeg blandede mig. Det var venligt ment.
- Uforskammede pigebarn! - Lizzy!
Jeg ser kun hendes dumhed og mr Darcys nag i hendes angreb.
Jo, men Lizzy...
Mr Bingley siger, at skønt han ikke kender hele historien, frygter han -
- at mr Wickham ikke er en agtværdig ung mand.
- Kender han selv mr Wickham? - Nej.
Så har han sin version fra mr Darcy.
Mr Bingley tror naturligvis på sin ven. Og det gør ham ære.
Men om de to andre herrer vil jeg tænke det samme som før.
Skal vi ikke have lidt musik? Gerne en sang.
Caroline, kan vi overtale dig?
Nå! Miss Mary Bennet. Jeg ser, De kommer mig i forkøbet.
- Lizzy, se! - De er ikke blevet præsenteret.
- Kan vi ikke stoppe ham? - For sent.
Mr Darcy. Jeg har gjort en utrolig, en rent ud forbløffende opdagelse.
Jeg forstår, De er nevø af Lady Catherine de Bourgh.
Jeg er i den lykkelige situation at kunne oplyse Dem om -
- at Hendes Nåde var sund og rask... for otte dage siden!
Det glæder mig.
- Hvad er Deres navn, sir? - Mit navn er William Collins.
Og jeg har den meget store ære...
Vel...
Rowley!
Det var fint, barn. Du har glædet os længe nok.
Lad de andre unge damer få lov at vise deres evner.
Var jeg så heldig at kunne synge, skulle jeg med fornøjelse -
- divertere med en sang. Det skulle jeg.
Thi jeg betragter musik som en uskyldig adspredelse -
- og ganske foreneligt med præsteembedet.
Mr Collins er sådan en fornuftig, nobel ung mand.
Han sværmer for Lizzy og finder nok ikke en bedre kone.
Han ville først have Jane, men Bingley kom ham i forkøbet.
Det bliver et fint ægteskab.
Og så vil pigerne naturligvis blive kastet i favnen på andre rige mænd.
Denny, hent mig et glas vin. Jeg er helt udmattet.
... Chamberlayne, og så Denny igen. Lydia fik kun to danse med ham.
- Mary sang meget dårligt. - Ja. Stakkels Mary.
- Men hun vil jo. - Ja, dumt nok.
- Mr Collins trådte min kjole i stykker. - Søde Lizzy?
Intet taler imod det.
Gå ikke fra mig!
Søde Lizzy!
Kom med ovenpå, Kitty. Mr Collins vil sige noget til Lizzy.
Søde mama, gå ikke. Mr Collins må undskylde.
Men han kan intet have at sige, andre ikke må høre.
Jeg forlanger, at du bliver her og hører på mr Collins.
Kom så, Kitty!
Tro mig, kære miss Elizabeth.
Deres beskedened er blot en dyd mere.
Men De kan næppe være i tvivl om emnet -
- selvom Deres finfølelse får Dem til at forstille Dem.
Thi næsten så snart jeg trådte ind i dette hus -
- udså jeg mig Dem til mit fremtidige livs partner.
Men før følelserne løber af med mig -
- må jeg nok hellere fastslå mine grunde til at gifte mig.
Mr Collins...
Grundene er for det første -
- at jeg mener, alle præster bør vise ægteskabets gode eksempel i sognet.
For det andet er jeg overbevist om, at det vil øge min lykke.
Og for det tredje, hvad jeg måske burde have nævnt først:
Min protektrice, Lady Catherine de Bourgh, anbefaler det stærkt.
"Mr Collins," sagde hun. "De må gifte Dem."
"Vælg for min skyld en dame, og for Deres egen en energisk -
- nyttig person, der ikke er for fornem.
Find hende snarest, tag hende med til Hunsford -
- så skal jeg aflægge hende visit."
Og Deres vid og livlighed vil sikkert falde i hendes smag -
- når disse mildnes med den tavshed og respekt, hendes rang vil indgyde.
Ja.
Så meget om min generelle hensigt med ægteskabet.
Med hensyn til mit specielle valg, kære kusine.
Da jeg jo skal arve ejendommen efter Deres fars død -
- følte jeg mig drevet til at vælge en kone blandt hans døtre.
Og nu er der kun tilbage -
- at forsikre Dem, i de livligste vendinger -
- om mine følelsers styrke.
Formue bryder jeg mig ikke om.
Jeg er klar over, at £1.000 til 4% er alt, hvad De kan påregne.
Men det vil jeg bestemt aldrig bebrejde Dem, når vi er gift.
De forhaster Dem, sir.
De glemmer, at jeg ikke har svaret. Lad mig gøre det nu.
Jeg takker for komplimenterne. Jeg er beæret over Deres frieri.
Men det er umuligt for mig at sige ja.
Jeg taber bestemt ikke modet.
Jeg forstår, det er normalt for unge damer at afvise manden -
- de vil have, når han først søger deres gunst.
Og derfor håber jeg at kunne føre Dem til brudeskamlen inden længe.
Deres håb er i sandhed utroligt i betragtning af min erklæring.
Jeg mente mit afslag alvorligt. De kan ikke gøre mig lykkelig.
Og jeg er den sidste kvinde, der kunne gøre Dem det.
Kære miss Elizabeth, min forbindelse med den ædle familie de Bourgh -
- er i høj grad til min gunst. Husk på, at det bestemt ikke er sikkert -
- at De nogensinde får et nyt ægteskabstilbud.
De kan ikke mene Deres afslag.
Jeg må tilskrive det et ønske om at øge min kærlighed ved uvished -
- hvad elegante damer har for vane.
Jeg lover Dem, at jeg ikke gør krav på en elegance -
- der består i at plage en agtværdig mand.
Jeg takker for frieriet, men det er mig umuligt at acceptere.
Mine følelser forbyder mig det. Kan jeg sige det tydeligere?
De er og bliver charmant!
Og jeg er overbevist om, at når Deres forældre har godkendt det...
...så vil mit frieri ikke kunne undgå at være acceptabelt.
Mr Bennet! De må hjælpe os.
Kom og få Lizzy til at gifte sig med mr Collins.
Hun nægter at tage ham, og skynder De Dem ikke -
- vil mr Collins heller ikke have hende!
Jeg forstår Dem ikke. Hvad taler De om?
Om mr Collins og Lizzy! Hun siger, at hun ikke vil have mr Collins.
Og nu begynder han at sige, at han ikke vil have Lizzy!
Hvad skal jeg gøre derved? Det synes håbløst.
Tal med Lizzy. Sig, De forlanger, at hun gifter sig med ham.
Lad hende komme ind.
Lizzy!
Lizzy, din fader vil tale med dig!
Kom her, mit barn.
Jeg...
Jeg forstår, at mr Collins har givet dig et ægteskabstilbud.
- Er det sandt? - Ja, sir.
Udmærket. Og dette tilbud har du afslået?
- Ja, det har jeg. - Javel.
Nu kommer vi så til sagen. Din moder forlanger, du siger ja.
- Er det ikke rigtigt, mrs Bennet? - Jo, ellers vil jeg ikke se hende igen.
Det er et ulykkeligt valg for dig.
Fremover må du være en fremmed for en af os.
Din moder vil ikke se dig igen, hvis du ikke tager mr Collins.
Og jeg vil ikke se dig igen, hvis du gør det.
Ah, mr Bennet!
- Charlotte, hvad laver du her? - Jeg vil besøge Elizabeth.
Mr Collins har friet til Lizzy. Og tænk dig, hun vil ikke have ham.
Det gør mig ondt for ham, men overrasker mig ikke.
... taler jeg aldrig til dig igen!
- Jeg vil ikke tale om det mere. - Mr Collins! Vent!
Mama er ude af sig selv. Han siger, han ikke bliver en nat til.
- Skulle jeg invitere ham til middag? - Ja, gør det!
Tag ham med. Han har været så fortørnet hele formiddagen.
- Ah, mr Collins! - Jeg resignerer.
Resignation er aldrig mere perfekt, end når en nægtet glæde -
- begynder at miste noget af sin værdi i vor opfattelse.
På gensyn i morgen, frue.
Jeg byder Dem farvel.
Ah, mr Collins!
Tekster: Inger Drachmann Dansk Video Tekst